Konfliktas su kreditoriais – kaip atstatydintam nemokumo administratoriui gauti išlaidų patvirtinimą?
![](https://www.regionunaujienos.lt/wp-content/uploads/2023/12/erikas-linkevicius-e1701425978562-300x242.jpg)
Įmonių bankroto bylos nėra lengvos. Tad nekeista, kad nuolat pasitaiko atvejų, kuomet kreditoriai atstatydina nemokumo administratorių. Tai gali atsitikti dėl įtemptų pusių santykių, prarasto pasitikėjimo administratoriumi ar nesutarimo, kaip turi būti vykdomas bankroto procesas.
Retai kada atstatydinimas būna netikėtas. Įtampa ir nesutarimai atsiranda anksčiau. Nepasitikėjimas ir priešiškumas kartais lemia, kad kreditoriai tiesiog atsisako patvirtinti faktines administratoriaus patirtas išlaidas. Štai tuomet kyla pavojus, kad administratorius po atstatydinimo patirs nuostolius, mat jo išlaidos gali likti nepatvirtintos ir neapmokėtos.
Juridinių asmenų nemokumo įstatymas nenumato teisės jau atstatydintam administratoriui šaukti kreditorių susirinkimus, ar, juo labiau, skųsti jų sprendimus. Tad ką tokioje situacijoje atsidūręs administratorius turėtų daryti?
Čia galimi bent trys buvusio administratoriaus pažeistų teisių gynimo būdai.
Prašymas sušaukti kreditorių susirinkimą
Kaip minėjau, atstatydintas administratorius neturi teisės šaukti kreditorių susirinkimo. Tačiau ją turi kitas ‒ naujai paskirtas nemokumo administratorius. Gavęs atstatydinto administratoriaus prašymą, jis gali šaukti susirinkimą, kad būtų išspręstas likusių nepatvirtintų išlaidų klausimas.
Žinoma, naujasis administratorius tokio prašymo vykdyti neprivalo. Visgi Juridinių asmenų nemokumo įstatyme įtvirtinti skaidrumo bei profesionalumo principai turėtų sudaryti pakankamą pagrindą nemokumo administratoriui reaguoti.
Tačiau net ir sušaukus susirinkimą, problema nebūtinai bus išspręsta. Juk kreditoriai gali ir vėl priimti tokį patį sprendimą, t. y. atsisakyti tvirtinti iki atstatydinimo patirtas išlaidas. Ir vėl, kaip ir pirmuoju atveju, atstatydintas administratorius negali skųsti susirinkimo sprendimo.
Net ir tokiomis aplinkybėmis lieka galimybių ginti pažeistas teises. Tik šįkart reikės kreiptis į teismą.
Prašymas teismui dėl išlaidų tvirtinimo
Jei nepavyksta susitarti dėl administravimo išlaidų patvirtinimo, šį klausimą gali išspręsti bankroto bylą nagrinėjantis teismas. Tiesa, proceso formuluotė Juridinių asmenų nemokumo įstatyme nėra palanki atstatydintam administratoriui, tačiau dėl aktyvesnio teismo vaidmens bankroto procese bei įstatyme įtvirtintos pareigos užtikrinti veiksmingą nemokumo procesą ir viešąjį interesą, toks prašymas turėtų būti priimtas.
Tam yra ir precedentų. Lietuvos apeliacinis teismas 2023 m. rugsėjo 26 d. nagrinėjo atleisto nemokumo administratoriaus prašymą. Nors teismas nepasisakė apie administratoriaus teisę tokius prašymus teikti tiesiogiai teismui, tačiau ši nutartis patvirtina, kad administratoriui sąlygos tą daryti sudaromos.
Ieškinys bankroto bylą nagrinėjančiam teismui
Trečiasis pažeistų teisių ginimo būdas ‒ kreipimasis į teismą pagal bendrą civilinių bylų nagrinėjimo tvarką. Tokiu atveju ieškinį vertėtų teikti bankroto bylą nagrinėjančiam teismui, o ieškinyje suformuoti reikalavimą dėl išlaidų patvirtinimo ir priteisimo.
Šis būdas, be akivaizdžių pranašumų, turi trūkumų. Viena vertus, teismas tokį ieškinį turi priimti nagrinėti, o ieškovas atleidžiamas nuo žyminio mokesčio mokėjimo. Kita vertus, yra didelė tikimybė, kad ieškinio dalis dėl skolos priteisimo nebus tenkinama, nes pagal Lietuvos Aukščiausiojo Teismo praktiką, prievolės, kurios susiformavo bankroto metu, nėra pripažįstamos kreditoriniais reikalavimais bankroto byloje. Todėl jų priteisimo klausimas gali būti atmestas. Tokiu atveju svarbu įsivertinti, kad proceso bylinėjimosi išlaidos nebus pilnai patenkintos.
Beje, tokiu pagrindu inicijuota byla jau nagrinėta Vilniaus apygardos teisme ‒ 2023 m. rugsėjo 25 d. teismas dalinai tenkino ieškinį patvirtindamas atstatydinto nemokumo administratoriaus išlaidas. Šiuo sprendimu patvirtinta, kad tokio pobūdžio klausimai gali būti nagrinėjami bendra civilinių bylų nagrinėjimo tvarka.
Vis dėlto, neatmestina galimybė, jog reglamentavimui nekintant, ateityje tokie klausimai gali būti nagrinėjami ir aukštesnės instancijos teismuose, o tai gali keisti ir pradedamą formuoti teismų praktiką.